WWW.SUBSCENE.COM
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Prevod in Priredba: SRPKINJA & CRAZY SRBIN (FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
Daj no, sprejmi življenje na deželi,
vožnjo po odprti cesti, medtem ko poješ Gilberta in Sullivana.
Kaj je bolj ameriškega od tega? -Kot prvo, Gillbert in Sullivan sta bila angleža.
To sem vedel. -Resno? -Ali naj dam kaj drugega?
Niti pod razno.
EKIPA CRAZY SRBIN PRODUCTION VAM PREDSTAVLJA:
SOBA RAZOČARANJA
Ali ni to kul. Uporabljamo pogon na vsa štiri kolesa.
Koliko naših prijateljev se lahko pohvali s tem.
David, sprašujem se ali so tovornjaki uspeli priti tukaj skozi? -Verjetno so.
Dala sem jim navodila, ampak sem jim tudi rekla, da jih bomo prišli nadzirati.
Nisem vedela da se bomo ustavili, zato da bi iskali jagode. -Hotel sem se ustaviti.
In grah. -Nikoli še nisem kupoval na stojnicah ob cesti. -In špinačo.
Mislil sem da je to pomembno za Lucasa. -In šparglje.
Moral bi vedeti od kje prihaja hrana. -Hrana prihaja iz kmetij, ne pa iz stojnic.
Tudi oni imajo kmetije. -Mislim da vidim luč.
Kje smo? -Doma, orešček.
Zelo je temno. Kje so vse stavbe? -Na vasi ni stanovanj, ljubček.
Ljubica? Dana. To je dobra poteza.
Ali mi verjameš? -Da, verjamem ti.
Novi začetek. -Novi začetek.
Ne more biti boljše od tega.
Sranje. -Oh moj Gospod, ali me hecaš?
Ali ne bi morali vse odnesti v določene sobe? -Očitno niso.
Ej orešček, tisti ki bo zadnji v kopalnici bo moral iti ven lulati!
Za teboj sem! Tukaj sem! -Prosim, bodite pazljivi!
Tukaj sem! Tukaj sem!
Kdo je tukaj postavil toliko ogledal? -Nekdo ki ima seksi ženo,
in jih hoče imeti čim več.
Očka!
Ne morem najti svoje igrače!
DOBRODOŠLA DOMA, CATHERINE MARIE, ROJENA 5.07.2014, 3400 GRAMOV.
Živjo -Živjo. -Ta kuhinja ima potencijal, kaj? -Da.
Ali je kaj kave? -Če hočeš kavo, boš prvo moral najti aparat za kavo.
Našel sem ga! -Jebi se.
Ali je to grožnja, ali obljuba? -Lahko bi bila obljubna grožnja.
Ali pa grozeča obljuba!
Kje je orešček? -Zgoraj, čaka na svoje vaflje.
In v sobi za zajtrk nam pušča voda.
Ne vem.
Morali bomo počakati in bomo videli.
Ne, ona je prijazna mama. Najboljša mama na svetu.
Lucas, s kom se to pogovarjaš?
Ljubček, nekaj sem te vprašala! S kom si se to ravnokar pogovarjal?
Lucas, obrni se!
Oh, ne! Lucas! Kje si sploh našel to stvar?
On živi tukaj. To je njegov dom.
Verjetno bo bil še bolj vesel, če ga bomo odnesli ven.
Rekel je, da me bo varoval! -Ljubček, prepričana sem da je to rekel.
O tem smo se že pogovarjali, prav? Brez hišnih živali. -Prosim, mamica?
Od kje se je pa ta pojavil?
Daj ga še meni malo.
Smrdiš, možakar.
Veš kaj? Malo prej sem videl spodaj miš. Bila je ogromna,
in z nosom je brskala po škatli z vaflji!
Torej zato mislim, da bi nam prav prišel dober lovec na miši.
Da, on je res zelo dober lovec na miši. -Bodi miren, ti mali porednež.
Kaj praviš na Porednež? Porednež je dobro ime. -Da, mislim da je to kul ime.
Dana! Kaj praviš na to da gremo v mesto in kupimo stvari, ter si ogledamo pokrajino?
David, nekaj je tukaj zunaj! -Sedaj živimo na vasi, ljubica.
Tukaj okoli je veliko raznih živali. -Kot na primer?
Lahko da je rakun. Ali pa občasni kmečki zombi.
Dana, daj no. Verjetno domačini želijo videti,
novega gospodarja in gospodarico vile.
Ni slabo, kaj? Sploh ni slabo. To je kul, kaj?
Kje je pa kino? -Nimajo ga, zato pa imajo zgoraj v New Bernu 6 dvoran.
Dober dan. -Dober dan.
Ali ste videli? Prijazni so.
Poglejte, to je originalna brivnica, kaj?
Lokalna prodajalna orožja. Lovili bomo divje purane, kaj praviš na to?
Ali si pozabil, da sem vegeterijanec? Ne maram ubijati živali. -Ne maraš?
V redu. Potem bomo pa streljali na lubenice.
Slišal sem za ta kraj.
Tukaj naj bi imeli najboljši sladoled s te strani Mississippija. -Ne me hecat!
Da, še boljši kot pa tovarna sladoleda v Brooklinu!
Dober dan! -Zdravo. -Živjo. -Stavim da vem, kdo ste vsi vi!
Stavim da veste! -Vi ste kupili Blackerjevo hišo. -Da, to smo mi.
Dobrodošli! Dobrodošli! Zelo sem vesela, da lahko tukaj vidim nekaj novih obrazov!
Veseli smo da smo novi obrazi. Jaz sem David. To je moja žena, Dana.
Zdravo. -Kako ste? -In ta mali sladkorni odvisnik tukaj je naš sin Lucas.
Marti Morrison. Me veseli. Zdravo, Lucas. -Zdravo. Kateri je tvoj najljubši sladoled?
Jagodni. -Imaš pa srečo. Jagodnega sem naredila danes zjutraj.
Ali je to v redu? -Da. V redu je.
Dobro, potem pa na delo. Veste, v tisti stari hiši že dolgo časa ni nihče živel.
Bojim se, da vas čaka veliko dela. -Da, za začetek nam pušča streha.
Poslušajte, če boste potrebovali pomoč okoli velikih stvari,
vam rada priporočim poštene in marljive ljudi. -Veste, pravzaprav smo.
Ben Phillips mlajši. Ne smete ga zamenjati z Benom Phillipsom starejšim, kateri pije.
Dovolj sem povedala. Ampak Ben mlajši se dobro znajde z kladivom, pa še lep je.
To sem rekla na glas, kajne? To je grozno.
Postavi se za mano, hudič. Grozno.
Pravzaprav smo upali da bomo naredili večino dela sami. -Ali res?
Kaj pa ste vi, mogoče nekakšen arhitekt, ali? -Upam, da.
Poglej si ti njega! Verjetno se tudi vi dobro znjadete s svojim kladivom v roki?
Jaz se. V bistvu sem jaz tukaj arhitekt. Večino dela na hiši bom jaz opravila.
Ali, res? -Da, res. -To je veliko dela. -Da, veliko dela.
In s čem se pa vi ukvarjate? -Med mojim dnevnim spanjem.
Uživam jo gledati kako dela, in pa igram Xbox. -Aha.
V bistvu smo samo prišli pozdraviti in pa kupiti nekaj stvari za v hišo.
No, pa pozdravljeni.
Kar razglejte se naokoli, in povejte mi če kaj ne boste mogli najti.
In, srečno z vašo hišo.
Lucas, kaj je? -Zunaj je pes. -Verjetno je samo potepuški.
Bojim se.
Vse je v redu, orešček. Jaz te bom zaščitila. Mama te bo zaščitila.
Mama? Mama. -Oh moj Gospod, Lucas!
Lucas! -Mama!
David. -Da.
Imela sem sanje.
Sranje.
Dana, ali si v redu? -Da, David. Tukaj zgoraj sem! Potrebujem tvojo pomoč!
Kje sta pa Lev in Čarovnica? -Temu se v bistvu reče komoda.
Da! Komoda, kaj? Iz česa je pa narejena, iz železa?
Ali si prepričana, da si tukaj videla luč? -Da, in potem se je ugasnila.
Ali te smem vprašati kaj si počela zunaj sredi noči, mlada dama? -Šla sem na zrak.
Verjetno je samo pokvarjena napeljava ali pa kaj podobnega.
Ravno zato bi morali to preveriti. Dobro. -Kul.
Naša skrivna soba. -Seveda.
Zakljenjeno? -Da. Ali pa so se zataknila.
Ali vidiš kaj? -Ne, preveč temno je.
Dana, pridi gor. Zjutraj bomo našli ključavničarja, da jih bo odprl.
Dana. Dana, pridi.
Dana, pozno je. Prenehaj. -Kaj je?
Ali si v redu? -Da.
Imaš tisti pogled, ki me skrbi.
Ali naj zjutraj pokličem, doktor Ashby? -Ne. -Žal mi je. -Ne, samo prilagajam se.
Te sobe sploh ni v načrtih hiše. To me malo skrbi.
Vselitev, naredi pisarno, pride steklo za stekleni vrt.
Začenja se gradnja strehe in poda.
Načrti narejeni.
Izprazniti greznico, zamenjati polomljene ploščice.
Lačen sem, kot Wolverine!
Izprazni greznico. Počena cev od dimnika, gnilo drevo.
Nikoli, ti smešni mutant!
Sranje!
Tudi ti se jebi!
David?
Lucas, ali si to ti? Lucas?
David! Prosim, spusti me ven od tukaj! Prosim, spusti me ven od tukaj! David!
David! David! Spusti me ven od tukaj!
David! David! Prosim, spusti me ven! David!
David! Prosim!
On te ne želi.
To je moja žena, gospodje. Nora, in potomka iz nore družine.
Obrni ga! Nazaj! Tako je, obrni ga nazaj! Obrni ga nazaj.
V zadnjo sobo! Živjo, buba. Od kje si se pa ti pojavila?
Kje si bil?
Potrebovala sem te, David. -Ljubica, tukaj sem. Tukaj sem bil.
Bila sem zaklenjena. Tam, sem bila zaklenjena več ur. Več ur!
Dana, jaz ne. -Ali nisi opazil, da me ni?
Dana, prisežem pri Gospodu. -Bila sem zgoraj, David. -Nimam pojma o čemu govoriš.
Bila sem zgoraj, David. Bila sem zaklenjena v tisti mali sobi na podstrešju.
Počakaj malo! Ti si bila notri? -Da, našla sem ključ,
in potem sem šla notri. -Dana. -In potem, je nekdo zaprl vrata.
Nekdo me je zaklenil notri. -Tega nihče ne bi naredil!
Kdo pa je bil potem, David? -Ne vem!
Tukaj smo samo mi.
Več ur sem klicala na pomoč. -Dana, mi smo bili tukaj spodaj celi čas,
in nič nismo slišali. Prisežem.
Nič nismo slišali, mama. Res nismo.
Ali imaš težave s spanjem?
Ne. Nimam težav s spanjem. Prosim, ne glej me tako.
Kako pa? -Ne zboli ponovno, mama.
Ne bom zbolela, ljubček. Počutim se zelo dobro.
V redu je.
Kje je očka? -Moral je poklicati nekoga na Japonsko.
Veš, mislila sem da bi ti pomagala postaviti hišico. Če želiš?
Lahko mi pomagaš, če želiš? -Prav.
Dobro. Ali veš kako se to sestavi skupaj? Ne? Je že v redu, malo je komplicirano.
Takšni so bili tudi klijenti, če se mamica dobro spomni.
Najprej bomo začeli s temelji.
Ali boš to sam naredil? -Prav, naredi sam.
Zelo lepo. Kaj pa praviš, na to?
Zelo dobro. -In še tisti veliki del.
Še nekaj delov do konca.
Kaj misliš? Tisto? -Da. -Ali si? -Da.
Ali si?
Da. Zelo dobro.
Lucas? -Da.
Hotela sem samo.
Hotela sem ti samo reči, da mi je žal.
Je že v redu. Včasih se zgodijo slabe stvari, ampak ne vemo zakaj.
Da. Da, to je res.
Včasih si želim, da bi mogoče spet rad imel sestro.
Ali res?
Žgečkaj po prstih. -Ti ne govoriš dojenčkovega jezika? -Ne več. -Ne?
Selfi z dojenčkom, selfi z dojenčkom.
Ne hodi več nazaj!
Ali misliš da je ta otrok spočet iz mojih pokvarjenih genov?
Noče nas spustiti ven. -Ni pogojev!
Mama. Mama. Ali lahko dobim svoj zajtrk, mama?
Da. Lucas lahko dobiš svoj zajtrk.
Oh, Gospod! -Žal mi je! Žal mi je. -Oh, Gospod. -Res mi je žal, gospa.
Upam da vas nisem zelo prestrašil. To ni bila moja namera. -Kdo pa sploh si ti?
In zakaj se skrivaš po mojem posestvu? -Odgovarjam na vaše molitve.
Nekaj časa ni bilo popravljeno. -Še dobro da se ni zrušilo.
Potem pa še dobro da sem prišel.
In dobro za tebe, da ljudje tukaj radi opravljajo. -To je pa res.
Slišal sem tudi da ste arhitekt, ali pa nekaj podobnega. -Da, nekaj podobnega.
No, mogoče bi se morali pogovoriti glede plačila. -To je še malo prezgodaj.
Kako, prosim? -Nisi še dobil dela.
Ne? -Ne. -Ali lahko naredim kaj, da si boste premislili?
Zdravo. -David! To je moj mož David. David, to je Ben Phillips mlajši.
Da, legenda. Zdravo. Me veseli. -Enako.
Gospod Phillips je tukaj zaradi puščanja. -Da. -Ben bo v redu.
Dobro, Ben. Kdaj lahko začneš? -To še ni odločeno.
Čim boste potegnili na sprožilec. -Tega bi se morali lotiti čimprej, kajne ljubica?
David. -Naslednjih nekaj tednov imam zasedeno, ampak sedaj imam čas.
Kaj je to? Ali je to škoda zaradi vode? -Da. -Ali gre to ven?
Prinesel bom razvlažilec, in lahko bomo rešili večino parketa.
Samo odločite se. -Dobro. Hočem da začneš čimprej. -Dobro.
Ne! Rada bi, da bi se gospod Phillips vrnil nazaj ko ne bo deževalo par dni,
in da midva splezava gor na streho in preveriva kakšno je sploh celotno stanje.
In ko bomo enkrat temeljito in pravilno ocenili situacijo,
šele potem se bomo lahko pogovarjali, o urah, materijalu in načinu dela!
Tako ne bomo delali na pamet!
In rada bi tudi, da postavimo rok do kdaj bo bilo delo opravljeno!
Če ta rok ne bo spoštovan, potem nam boste bili vi dolžni plačati penale,
za vsak vaš prekoračen dan iz naše pogodbe!
Če so vam te pogoji sprejemljivi, potem bomo ta pogovor nadaljevali drugič. Ampak.
Do takrat pa me je veselilo da sem vas spoznala, gospod Phillips.
In, moj mož David vas bo sedaj pospremil ven. David, če nimaš nič proti.
Ben.
OSMRTNICE
Sodnik Ernest A. Blacker žaluje za hčerko.
Laura Tuppence Blacker je umrla v lokalni bolnici na dan rojstva zaradi bolezni srca.
5. Julij?
Žal mi je. -Zakaj pa?
Ti bi morala voditi zadevo. -Saj ni nič takšnega.
Je. Obnašal sem se, kot kakšen pračlovek.
Moji moški hormoni so podivjali. Sploh ne vem, kaj sem mislil?
Nimam pojma o popravilu usrane strehe. -Hočem se odseliti iz te hiše.
Tukaj nekaj ni v redu. -Dana.
Karkoli že čutiš, ali pa misliš da doživljaš, ti se samo prilagajaš.
Hiša ni kriva. -Blackerji so imeli hčerko, ki je umrla 5. Julija.
To je isti dan, David.
Isti dan! To ni naklučje.
Njihova hčer je še vedno v tej hiši.
To ni mogoče. Saj to tudi sama veš.
Ali še vedno vzemaš svoja zdravila? -Da, vzemam jih. Ampak nočem ostati tukaj.
Dogovorili smo se, da bomo ostali eno leto v tej hiši.
Doktor Ashby nam je rekel, kako pomembno je za Lucasa da ima neko stabilnost.
Če se sedaj odselimo iz te hiše, mu bomo prikrajšali možnost za normalno življenje.
Toliko mu dolgujemo. Gospod ve, da mu to dolgujemo.
Čez eno leto se bomo spomnili na to,
in bomo rekli, da smo takrat naredili pravilno odločitev.
Ali mi verjameš?
Da, verjamem ti.
Lahko prekličem to pot v mesto.
Samo za dva dni. Pomagam pri prodaji podjetja in pri tranziciji.
Lahko odložim zadevo. -Ne. Ne želim tega.
Z Lucasom bova lahko preživela ta čas skupaj. To bo bilo dobro za naju.
Hočem da paziš na mamo, medtem ko me ne bo. Čuvaj jo.
Ali hočeš da ti prinesem kakšno torto s sirom? -Jagodno, brez malin! -Razumem!
Pazi.
Poglej tistega medveda! Poglej, tisto je naša hiša.
Da. Dobro. -Ali vam lahko kako pomagam?
Da, jaz sem Dana Barrow, in jaz. -Dana, arhitekt!
Me veseli da sem vas spoznala, Dana!
Jaz sem vam poslala fotografije in zapiske o vaši hiši. -Hvala.
In kdo si pa ti? Kaj pa je, ali ti je muca pojedla jezik?
To je Lucas. -Mene kličejo gospa Judith. -Pozdravi jo. -Samo to grem pospraviti.
Kar tukaj se igraj. Potrebujem samo nekaj minut.
Hotela sem vas samo vprašati nekaj o tej majhni sobi, ki sem jo našla na podstrešju.
Ima metalni parket in okno, ki se ga ne da odpreti,
in vrata, ki se lahko zaklenejo samo od zunaj. Res sem.
Prestrašila sem se, in nikjer v nobenih načrtih je ni.
In ne vem, kaj naj si mislim o tem. Poglejte, to je brez veze. -Mogoče.
Mogoče pa ne.
Kako to mislite? -Dana, zdi se kot da imate sobo razočaranja.
Kaj? -Sobo razočaranja! -Kaj pa to pomeni?
V ne tako davnih časih, so otroke ki so se rodili z telesnimi hibami,
smatrali kot sramoto.
Še posebno, če je bila družina bogata. In na društvenem položaju.
Včasih so se odločili, da bodo obstoj takega otroka prikrili.
Kar nadaljujte. Tako zaprti v podobni sobi kot ste jo vi našli,
na skrbi samo staršem ali pa zaupljivim osebam,
bi takšen otrok tam preživel vse svoje življenje.
Z nikomer se ne bi smel igrati ali pa pogovarjati.
Nikoli v življenju ne bi občutil sonca ali pa dežja na svojem malem obrazu.
Te otroci so bili. -Razočaranja.
Živeli so kratek čas, če se jih je Gospod usmilil.
In potem ko bi umrli, bi jih pokopali. Diskretno.
Nekateri pravijo, da so njihove duše lahko ostale na tem svetu.
In potem sem jaz preiskovala prisotnost teh vznemirjenih duš v starih hišah.
In? -In.
Mislim da sem prevečkrat gledala film Poltergeist.
Ljudje pravijo, da veliko serjem in pijem.
Dober dan? -Dober dan tudi vam!
Kaj pa ti počneš tam zgoraj? -Rekli ste da se lahko vrnem čez par dni.
Torej, kaj misliš? -Mislim, da bo vse to moralo iti.
Tega bomo zrušili in naredili novega, z nagibom in boljšim vpijanjem.
Kakšna debelina? -Šest centimetrov. Smreka, iverka, novi opaž, nova lepenka.
Potreboval bom vsaj štiri dni. -Jaz pravim, da je tukaj dela za dva dni!
Moja cena je 80 dolarjev na uro. -Dobil boš 60! Torej.
Dva dni po 60 na uro, in še 500 za materijal.
To je največ 1460 dolarjev. -Ne govoriš kot arhitekt.
Moj oče je delal kot pogodbeni gradbeni izvajalec preko 40 let.
Ali res? -Res! Ni me hotel puščati varuškam,
zato sem veliko časa preživela po gradbiščih. In velikokrat,
sem bila obkrožena z takšnimi mladiči kot si ti.
Torej si se potem naučila gledati ljudi, ki kadijo na svojem delovnem mestu.
Torej, kdaj si začela delati za svojega očka? -Ko sem bila dovolj stara!
Kaj si pa počela? -Karkoli mi je dal za delati. -Verjetno je bil ponosen.
Na? -Tebe. Diplomirala si arhitekturo.
Nekaj mesecev potem ko sem diplomirala je v službi doživel infarkt.
Žal mi je zaradi tega.
Umrl je na delu.
Tako je tudi hotel. -Verjetno.
Kaj pa tvoja mama? -Mama!
Ne hodi sem gor, Lucas! Ostani tam! -Lačen sem!
Takoj bom prišla dol! Pojdi stran od te lestve, prosim!
Kje je pa njegov oče? -V mestu. -Ali bo kmalu prišel nazaj domov?
Da, čez nekaj dni.
Da. Stavim da je ponoči strašljivo. Čisto sama tako ležiš v postelji.
Čestitam. Ravnokar si našel mojo mejo. -Ali res? In kaj sedaj?
Sedaj pa lahko odjebeš!
Lahko začneš zjutraj. Pričakujem te okoli osme ure.
POGLAVJE 9. RAZOČARANJA. GROZOTE PLEMSTVA.
Gospa Darling se je obesila v sobi razočaranja od svojega 10 letnega sina,
ko je izvedela da se je njen sin vrgel skozi okno, ker ga je zapustila.
Lucas!
Porednež! Porednež! Kje si, porednež?
Lucas, ali si zgoraj?
Lucas, sedaj se ne igramo ljubček.
Lucas?
Oh, moj Gospod.
Kako ti je ime?
Ali mi lahko poveš svoje ime? -Laura.
On te noče tukaj. -Kdo?
Tukaj si! Povsod sem te iskal.
Tukaj je.
Mama! -Lucas!
Lucas!
Mama! -Lucas!
Lucas!
Oh, Lucas.
Ali si videl to?
Pridi, gremo notri na kosilo.
Mama, počakaj! Potrebujem Poredneža. Šel je z mano ven.
Počakaj! Šla bova skupaj.
Porednež! Porednež?
Ljubček, poglej med drevesi. On dobro pleza. -V redu.
Porednež! Porednež? Kje si?
Porednež!
Pridi dol! Pridi, pridi, mucek! Kje si?
Mama, ne vidim ga! -Tam čez ga poišči. Mislim da sem ga slišala.
Ni ga tukaj zunaj, ljubček. Verjetno se je skril v hiši.
Ali ga bomo našli? -Da.
Sranje.
Dana! Dana? Dana!
Sranje! Stoj! Imam te. Dana. Dana.
Zdi se mi da se izgublja. Doživela je nekaj epizod,
ko je čisto izgubila pojem o času.
Misli da se v hiši dogajajo čudne stvari. -Čudne, kako?
Začela si je zamišljati stvari, ki se ne dogajajo.
V nedeljo bi imela Catherine rojstni dan, kajne?
Da.
Vemo da ste nagnjeni k zatiskanju svojih čustev zaradi širšega dobrega,
ampak to ni dobro za vas.
Tam v tisti veliki hiši sredi ničesar ste zelo izolirani.
Zakaj ne bi v nedeljo povabili ljudi k vam.
Ona ne potrebuje nasvetov. Ona potrebuje prijatelje.
V redu.
Za hišo je nek nagrobnik. Verjetno je od kakšnega psa, ampak Lucas se ga boji.
Ali bi ga lahko izkopal, da se prepričamo da ni nič? Nočem da bi David izvedel.
Seveda, ni problema.
Upam da ceni vse to.
Rekel sem, da upam da ceni vse to.
Upam da ceni vse to kar počneš za njega. -Kaj pa to počnem?
Zapustili ste mesto in kupili staro hišo na vasi.
Jo obnavljate, zato da boste lahko prirejali velike večerje.
Vsi boste bili zbrani ob vaši lepi Stickley mizi.
Jedli boste svojo pridelano zelenjavo, ali pa jo boste kupili na stojnici.
Ali ni bil takšen načrt?
Da, nekaj takega.
Kaj bi rekla tvoja punca, če bi vedela da si deliva cigareto? -Nimam punce.
Tudi če bi jo imel, me ne bi brigalo kaj si ona misli! -Kako to?
Svoje življenje ne živim tako, da bi skrbel o stvareh katerih ne morem kontrolirati.
In kako ti to kaj uspeva? -Čisto v redu.
Če mi boš dala dovolj dela tukaj, boš lahko tudi sama občutila kako mi gre.
Potem pa škoda, ker smo skoraj končali. -Ni treba da je tako!
David! Mislila sem, da se boš vrnil nazaj šele jutri.
Moral bi se.
Potem pa sem pomislil, da bi moral biti doma s svojo ženo in sinom.
Kako si prišel domov iz postaje? -Vzel sem taksi.
Taksist v prostem času dela kot mestni zobozdravnik.
Ali je bilo potovanje produktivno? -Da, mislim da je bilo.
Ali je bilo res produktivno? -Da! Bilo je produktivno.
Tiste slike so neverjetne, kajne? Ali ne misliš tako?
Ne morem si predstavljati, zakaj bi jih nekdo prekril. -Jaz pa lahko.
Ali ti piješ svoje? -Ne! Ne pijem jih.
To verjetno ni dobra ideja. -Da, verjetno res ni.
Ampak od njih se mi. -Vrti. -Vrti.
Morala bi se vrniti nazaj na delo. Lucas bo bil vesel, ker si prišel domov.
EDINA OČIVIDKA GROZOVITIH UMOROV JE BILA NAJDENA MRTVA.
Dekle ki je verjelo da je duh ubil njene sosede, je najdena zadavljena v postelji.
Ohladi vino prijatelj. Ravnokar smo prečkali Severno Karolino.
Morali bi priti okoli petih. -V redu.
DUH POBIL DRUŽINO DAVIS.
Preživela hči trdi, da je maščevalni duh povzročil požar, ki je ubil njeno družino.
Torej, kje točno je Dana?
Mogoče bi morali začeti pospravljati.
Tukaj je.
Sranje! -Ne, prosim vas. Usedite se! Sedite!
Res mi je žal, ker zamujam.
Prosim vas, oprostite mi.
Potrebovala sem celo večnost, da sem našla, tisto kar sem iskala.
Ampak takšno je verjetno življenje v majhnem mestu.
V zelo, zelo, zelo majhnem mestu.
Zahvaljujuč Davidu, čim dlje od civilizacije kar se le da. Kajne, David?
Za nas ne obstajajo ugodnosti velikega mesta. Samo mir in tišina.
Kakšni so bili pečeni piščanci? -Zelo dobri.
Lepo da to slišim. Ker velikokrat ko David hoče kaj narediti, vse zajebe!
Dana, ti si nesramna. -Hotela sem biti samo smešna!
Ampak sem pozabila, da ima samo David smisel za humor.
Kar pomeni, da ga jaz nimam.
David je tisti smešni. David ima službo!
Jaz sem pa na prisilnem dopustu s strani podjetja, ki sem ga ustanovila!
David zna speči piščance. -Jaz pa znam zjebati vaflje!
David je čudovit in ljubeč starš.
Dana je pa pijana. -David ni pijan!
Kako si kaj, Dana? -Ne vem kako sem, Jules.
Kako mi gre, David?
Mislim da bi moj mož rekel, da nisem na sto procentih!
Mogoče na 98. Imam svoje uspone in padce. Imam svoje dobre in slabe dni.
Ampak dobro je to, da imam namen.
Prenova te hiše mi bo zelo pomagala, kajne David?
Pravijo da je selitev lahko zelo stresna, podobno kot ločitev ali smrt.
Ali res to pravijo? -To sem nekje prebral.
Mogoče bi nam pa ti potem lahko predaval o petih fazah žalovanja,
ker očitno si prebral usrani letak! -Dana! -Kdo je pa sedaj nesramen!?
Ni vljudno prekiniti nekoga ki govori, David!
Da odgovorim na tvoje vprašanje Jules,
ti lahko rečem, da je bila ta selitev tako kot smrt.
Zelo.
Sedaj sem se spomnila. Oprostite mi za trenutek.
Mogoče bi bilo bolje da gremo. -Ne premikaj se, Jules!
Nihče ne gre nikamor, dokler ne pojemo sladice! -David. -V redu je.
VSE NAJBOLJŠE CATHERINE!
Oh, moj Gospod. -Ni vam treba peti, vse najboljše.
Ona vas ne more slišati. Ali pa vas lahko. Kdo ve?
Catherine? Ali poslušaš? Ali si z nami, ljubica?
V redu, Dana. Sedaj pa prenehaj. -S čem naj preneham, David!? Izpljuni!
Za to ni opravičila, Dana! Ni opravičila!
Ah, daj no! Kakšna pa je rojstnodnevna zabava brez torte?
Ali niso zato oni tukaj?
Ali jim nisi zaradi tega rekel da pridejo, tako daleč sem na današnji dan,
od vseh možnih dni, ki bi lahko prišli? No, in tukaj smo.
Sedimo za našo mizo, jemo našo hrano,
točno na isti dan, ko sem rodila našo hčer pred enim letom.
Dana, prosim te. Prenehaj s tem. -Prosil si jih,
da proslavijo Catherinin rojstni dan. In mi bomo proslavili Catherinin rojstni dan.
Ne. -Usedi se, David! Odrezala ti bom kos torte! Ne. -Rekel sem ne, Dana.
Ne bom. -Samo pusti mi, da razrežem usrano torto!
Ej, Dana! Prenehaj! -Samo da odrežem! -Dana, prenehaj! Ne! Dana, daj mi ga!
Prenehaj! -Dobro! Dobro! Vzemi ga! Vzemi tudi to!
In to! In to!
Vse vzemi! Evo! Vse vzemi!
Ne morem več, David.
Ne morem. Ne morem se pretvarjati, da sem srečna.
Tri mesece.
To je 90 dni. Prosim te.
Verjetno je bila dovolj stara.
Dovolj stara da je vedela, da ne želi imeti opravka z mano.
Nobenega opravka.
In, zato je potem samo.
Samo prenehala dihati.
Ne morem več, David.
Oprosti. Za vse sem jaz kriva.
Ti revež, tukaj zunaj čisto sam.
Dana!
Lucas?
Sranje. Dana!
Skrajšal ji bom muke. Predolgo časa smo že dovolili, da se to nadaljuje.
Ne! Ne, prosim te!
Ne bo me več sramotila!
Ti si slaba mati. In spet ti bo spodletelo.
Hčerka, in sedaj še mrtvi sin. -Ne!
Amos!
Dana? Dana!
Dana! Dana?
Dana! Dana! Dana!
Spusti ga! Spusti ga!
Prenehaj. Prenehaj.
V redu je. V redu je. Imam te. V redu je. Imam te.
Mama! -Imel si nočno moro. V redu je, imel si nočno moro.
Ali si znorela? Kaj za tiča?
Ali želiš uničiti vse kar smo kdajkoli imeli, Dana? Vse! Ali hočeš?
Ali je v redu? -Da v redu je, Dana. V redu je. Spi v naši postelji.
Misli da je bila to nočna mora.
David, mislim da več ne vem, kaj je resnično, in kaj ne.
Tam ni bilo nikogar. Nihče ni hotel poškodovati Lucasa. Dana, to si bila.
To si bila samo ti.
Skoraj bi ga ubila.
Ubila sem Catherine.
Oh, Gospod! -Ne.
Ne, tisto je bila nesreča. Tisto je bila grozna nesreča. Samo to je bilo.
In ti to veš.
Pridi sem, ljubica.
Moramo se vrniti nazaj domov. Nič več bežanja. Bilo ti bo bolje.
Vse lahko premagamo.
Prevod in Priredba: SRPKINJA & CRAZY SRBIN (FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
WWW.SUBSCENE.COM